Gör det nu!
Lite lagom dödande.
En bra start på dagen.
Pansarbrytande. De är nära, det är bråttom.
Rid i förväg.
Jag beklagar din förlust.
Min far gick vilse.
Han brukade säga att kyrkan skulle hjälpa oss att hålla oss på rätt väg.
Den hjälpte inte de som han plågade.
Den vägen han valde var bortom kyrkans makt, Alecto.
Men inte bortom Roms. Det min far trodde på, tror Rom på.
Den vägen han valde var bortom kyrkans makt, Alecto.
Men inte bortom Roms. Det min far trodde på, tror Rom på.
Att somliga är födda till slavar? Nej, det stämmer inte.
Jo, så är det. Han sa det.
Pelegius, en man som står mig nära, är där och lär ut att alla män är fria.
Jämlika.
Och att vi alla har rätt att välja vårt öde.
Lär ut? Hur?
De dödade Pelegius. Ett år gick.
Germanius såg till att ingen förde läran vidare.
De bannlyste och dödade honom.
Det Rom du talar om existerar inte-
-förutom i dina drömmar.
- Finns det någon annan väg? - Nej, vi måste korsa isen.
Få dem ur vagnarna och säg att de ska sprida ut sig.
- Riddare... - Jag är trött på att springa.
Saxarna är så nära och mitt arsle gör ont.
Jag har aldrig gillat att se mig om över axeln.
- Det ska bli en glädje få slut på det. - Att slutligen få se de jävlarna.
Här... och nu.
Jols!
Ni två, ta hästarna!
Ganis! Du får leda folket. Saxarna är inåt land, så ta kustlinjen-
-utanför muren, så klarar ni er. - Men ni är sju mot tvåhundra!
Åtta! Ni behöver en båge till.
- Jag stannar hellre och slåss. - Du ska få din chans.
- Han är er kapten nu. Ni lyder honom! - Ja, herrn!
Iväg!
- Jag kan slåss. - Nej, du måste vittna om det du sett.
Du måste se till att ta dig tillbaka till Rom.
Vänta tills jag ger signal.
Du ser rädd ut.
Det finns många ensamma män därute.
Oroa dig inte, jag ska inte låta dem våldta dig.
Bågskytt!
- Vi är för långt bort. - Det ser jag!
Jag tror att de väntar på en invitation.
Vi är på tok för långt bort.
Sikta på de yttersta, så de samlar sig mer.
Håll leden!
Håll leden, annars dödar jag er!
Den brister inte. Tillbaka!
Förbered för strid.
- Täck honom! - Bågskyttar, framåt!
Döda honom!
Isen brister!
Tillbaka!
Hjälp oss!
Stanna hos mig! Dagonet, stanna hos mig!
Gud!
Gudskelov.
Trots allt så lyckades han.
Alecto, låt mig titta på dig.
Vilken triumf.
Alecto! Låt mig få titta på dig. Du är här!
- Lucan! - Pojke, stanna!
Fantastiska riddare!
Nu är ni fria!
Ge mig pappren. Kom, kom.
Era papper för fri lejd inom romerska imperiet.
Ta dem. Arthur...?
Biskop Germanius.
Min fars "vän".
Nu är ni fria.
Ni kan ge er av!
Bors...
Bors!
Dagonets.
Det här gör honom inte fri.
Han är redan fri.
Han är död!
Gawain.
En grav utan svärd.
Det var min fars önskan-
-att om han dog på den här ön-
-skulle han bli begravd med sina riddare.
Dog han i strid?
Det är en tradition i min familj.
Jag förstår varför du inte tycker att du har något kvar här.
Förutom...
...det du och dina riddare har åstadkommit.
- Du har dina handlingar. - Handlingar är meningslösa-
-om de inte fyller något större syfte.
Vi har slösat bort ett krig på att försvara ett Rom som inte finns.
Är det den gärningen jag ska dömas för?
Du stannade, fast du inte var tvungen. Du dödade elaka män, när du kunde ha flytt.
Gjorde du det för intet?
Det här är ditt folk!
Arthur, kom genast till muren!
Gör plats, gör plats!
Riddare...
Här måste min resa med er sluta.
Må Gud vare med er.
Arthur?
Det här är inte Roms strid!
Det är inte din strid!
Vi har varit tillsammans alla dessa år.
Alla de prövningar vi genomgått. Blodet vi har spillt.
Varför gjorde vi det, om inte för att belönas med frihet?
Nu när vi är så nära, när vi äntligen är nära... Titta på mig!
- Betyder det då ingenting? - Det frågar du mig?
Du, som känner mig bäst av alla.
Men gör då inte det här!
Bara en säker död, väntar dig här. Arthur!
Jag ber dig, för vår vänskaps skull. Jag ber dig!
Om du är min vän, försöker du inte övertala mig.
Ta din frihet och lev den för oss båda. Jag kan inte följa dig, Lancelot.
Nu vet jag att allt blod jag har spillt, alla liv jag har tagit-
-har fört mig fram till den här stunden.
Vad som händer imorgon-
-vet ingen av oss.
Arturius!
Romarna har lämnat muren.
- Och riddarna? - De leder en karavan bort från fortet.
De flyr mot söder med svansarna mellan benen.
Så det blir inget motstånd?
Ett fåtal bybor.
Vi kommer att slakta ditt folk.
Jag tycker att du borde titta på.
Ett träd är kanske ett bra ställe.
Titta på kullen!
En ensam riddare?
Sa du inte, att de hade gett sig av?
Vad är det här? Ett spöke?
En man...
En liten fluga på ryggen av din stora armé.
Vem är det?
Arthur.
Var jag än kommer på den här ön, så hör jag ditt namn.
Alltid i viskningar, som om du vore...
...en Gud.
Allt jag ser är-
-kött och blod.
Inte mer en Gud, än djuret du sitter på.
Säg vad du vill, saxare.
Romarna har lämnat er.
Varför slåss du?
Jag slåss för ett skäl som varken Rom eller du kan förstå.
Kommer du för att be om vapenvila-
-får du allt ligga på knä.
Jag kom för att se ditt ansikte, så jag kan hitta dig på slagfältet.
Titta noga på mitt ansikte, saxare.
Nästa gång du ser det-
-blir det det sista du ser på denna jord.
Äntligen! En man som är värd att döda.
Förbered männen för strid.
Skapa formation!
Du är fri.
Romaren har en plan.
Skicka det som är kvar av infanteriet.
Vill du döda mina män?
De är mina män!
Nej, du stannar hos mig.
Riddare. Ni har fått er frihet.
Men det hem vi söker, finns inte i ett fjärran land.
Det finns inom oss!
I våra handlingar, idag.
Om det är vårt öde, får det bli så.
Låt historien minnas, att vi valde att göra det här som fria män.
På kullen!
Du tar vänstra flanken.
Du går med honom.
Framåt!
Saxare!
Arthur.
Du fick ta mitt liv!
Inte hans!
Aldrig hans!
Mina modiga riddare, jag har svikit er.
Jag fick er varken från ön-
-eller delade er tro.
I 200 år har riddare stridit och dött för ett land som inte var vårt eget.
Men den dagen på kullen-
-satsade alla som kämpat, sina liv för en större sak.
Frihet.
Arthur...
Guinevere...
Våra folk är ett.
Som ni är.
Nu får jag nog gifta dig med din mamma.
Vem säger att jag vill ha dig?
- Kung Arthur! - Kung Arthur!
Låt alla män, kvinnor och barn veta-
-att från den här dagen är alla britter samlade för ett gemensamt mål.
Arthur! Arthur!
Arturius!
De riddare som gav sina liv-
-gav inte upphov till sorg.
De kommer att leva för alltid.
Deras namn och gärningar berättas från far till son-
-och mor till dotter.
I legenderna om kung Arthur och hans riddare.